Subtitles by sub.Trader subscene.com
SKOTLAND 1306
DA KONG ALEXANDER III DØDE-
-KÆMPEDE MÆGTIGE ADELSMÆND OM DEN SKOTSKE KRONE.
NOGLE ALLIEREDE SIG MED ENGLAND, MEN ROBERT BRUCE-
-DER KÆMPEDE SAMMEN MED WILLIAM WALLACE-
-GIK IND FOR SKOTSK SELVSTÆNDIGHED.
SKOTLAND STÅR PÅ RANDEN AF BORGERKRIG-
-MEN LÆNGSLEN EFTER FRIHED BRÆNDER I DE SKOTSKE HJERTER.
Da William Wallace døde-
-gjorde Robert Bruce krav på den skotske trone.
En aftale blev indgået.
Bruces ejendom gik til Comyn-klanen, og John Comyn afstod fra tronen.
Det var koldt den dag.
Det blæste koldt, og sneen fløj over bjergene og Greyfriars kirke.
De skulle mødes ubevæbnet på hellig jord.
Da Wallace ikke fik befriet Skotland, herskede der kaos.
Klanerne stolede ikke på hinanden.
Robert. Rart at se dig.
Vi har meget at se til, hvis vi skal slå vores ejendomme sammen.
Vi skal forandre Wallaces arv.
Årene har ikke dæmpet følelserne, han vakte-
-og hvis vi skal forene vores magt under England-
-kan vi ikke lade folk og mægtige klaner kræve revolution.
-Hvad er det? -Bruce vidste det.
Mens de forhandlede, havde Comyn konspireret for at få ham dræbt.
Vi kan altså springe den letsindige sludder over.
Da du lovede at give mig dine ejendomme-
-i bytte for, at jeg støttede dig som konge, forrådte du England.
Havde du ladet mig beholde din jord, efter du var blevet kronet?
Hold nu op, Robert.
Spil ikke helgen. Ikke dig.
Edward undslap din fælde. Du undslap min fælde.
I morgen undslipper jeg din fælde.
Sådan fortsætter det... ligesom med vores fædre.
Du har stadig krig i blikket.
Lær at styre dit temperament. Det bliver din død.
Comyns mænd lå i baghold-
-men Bruces mænd blev anført af James Douglas.
Mor!
Robert Bruce skar halsen over på Comyn for at blive konge.
Det var ikke det, der skete.
-Hvor ved du det fra? -Onkel Brandubh fortalte mig det.
-Vi har hver sin udgave af historien. -Men jeg ved, hvad der skete!
Skal jeg fortsætte, eller vil du gå i seng?
Robert...
Jeg holder øje med dig.
Du vil have noget, du ikke kan få.
Du vil være William Wallace.
Være elsket, ligesom han var.
Være modig, ligesom han var. Være fri, ligesom han var.
Sikket håbløst ønske at have.
Det æder dig vel indefra.
Er det det, du vil have?
At kaste dig på mit sværd og dø i dag?
I et kort øjeblik være et tomt ekko af manden, William Wallace var?
Fortsæt, hvis du skal.
Nå, ikke?
Du...
...har ikke et af de her, vel?
Det er derfor, Robert Bruce aldrig bliver Skotlands konge!
Kom så.
En voldsom kamp udbrød. Begge var mægtige krigere.
De sloges om kronen, sine klaners overhøjhed...
...og om Skotlands fremtid.
Bruce kæmpede for friheden.
Comyn var den engelske krones marionet.
Da kirkeporten gik op-
-med ild bag figuren i døråbningen-
-vidste de umiddelbart ikke, hvem det var. Bruce eller Comyn?
Comyn... eller Bruce?
Nu drømmer de.
Tror du, der bliver krig igen? Bruce blev kronet for mange år siden.
Vi har tabt seks slag. Onkel Brandubh siger, han ikke har en hær.
Han kalder ham “foregiverkongen”.
Jeg ved det ikke, men det ville jeg aldrig kalde ham.
Hjælp mig med spanden.
På kun seks år...
Vi har ødelagt dette land. Du og jeg.
Intet overlever af de ambitioner.
Tre-fire dage. I de nordiske lande er vi i sikkerhed.
-Kommer vi nogen sinde hjem? -Savner du din mor?
Det gør jeg også.
Dine forældre boede vel på et slot?
Ja. Jeg blev født der. Det er mit hjem.
Jeg legede i skoven i nærheden som barn.
-Kan vi tage derhen? -Englænderne tog det.
Nu sidder der et svin i hans fine stol ved hans fine bord.
-En skønne dag... -Klart...
En dag sidder vi rundt om det bord og æder og drikker rødvin.
Den mand befrier Skotland.
Jeg tager mit slot tilbage. Jeg spidder det engelske svin-
-og smider ham over min slotsmur.
Du kommer også hjem. Mere mand end dreng.
Du ser din mor igen. Efter vinteren. Bare vent.
Vi tager ikke til Norge.
Forlad mig.
Vend hjem til jeres familier.
Løbet er kørt.
Og hvis nogen spørger jer om...
...hvor Robert Bruce tog hen, siger I til dem, at I ikke ved det.
Sig, at I hele tiden kæmpede for Comyn og englænderne.
Tag hjem!
Af sted.
Tal ikke sådan. Du er kongen!
Gud vælger konger, James, ikke mennesker.
Kampen er slut, knægt. Hvad kæmpede vi for?
“Tag hjem,” siger han. “Sig, at I kæmpede for Comyn.”
Jeg har hørt, at Comyn har udlovet en dusør på 50 guldmønter for ham.
Så snart James forlader ham...
Det ville være en synd.
Vi behøver ikke dræbe ham. Bare fange ham.
Der er sat pris på dit hoved. Du overlever ikke alene.
Folk holder ikke op med at slås for dig og Skotland.
Kig på deres ansigter, James.
De er færdige. De har ingen stridslyst tilbage.
Det er slut.
Skynd jer.
Lad fisken gøre arbejdet. Trækker du for tidligt, ryger den af.
Lader du den nappe lidt og selv tage krogen, slipper den ikke væk.
Tag den her. Godt, knægt.
-Skal I tre ned sydpå? -Ja.
-Det skal han også. -Han vil have dusøren ligesom os.
Dusøren? 50 guldmønter? Er jeres stolthed ikke mere værd?
Vi er tre, James.
Det ville være ligegyldigt, om så I var ti.
Jeg troede, at du var hæderlig.
Jeg har nydt din musik i de seneste måneder.
Men du...
Jeg syntes aldrig om dig, men jeg kæmpede ved din side.
-Det er slut. Bruce mislykkes. -Han tabte aldrig de slag.
Det gjorde I og andre ligesom jer.
I svigtede ham, og nu jager I ham for en dusør.
Gør vi det ikke, gør en anden det.
Judas. I er alle forrædere.
Nu!
Hamish, hvad laver du?
Bland dig udenom.
Nej!
-Du dræbte Hamish. -Han var bevæbnet.
Med en økse, han dårlig kunne løfte. Han var et barn!
Lad os komme væk.
Lever han stadig?
James Douglas skal ikke dø på den måde.
-Han ved, hvor vi tager hen. -Bed en bøn.
Bed en bøn!
Jeg kan i hvert fald befri dig.
Må din dag være velsignet som solen højt på himlen.
Du har altid haft modet til at sprede vingerne og flyve.
-Forlad mig ikke. -Mor...
-Gør det ikke. -Mor!
-Hjælp mig med at plukke dem. -Jeg er her.
-Jeg hjælper dig. -Tak, min herre.
-Vi tabte altså? -Vi vandt.
-Hjælp mig med at fylde kurven. -Ja, min dame.
-Hvem tror du, at du er? -Kongen.
-Er det nok? -Nej.
-Den her er køn. Se. -Den er smuk.
Til dig.
Til din far.
Knæl sammen med mig.
Vil du sige noget?
Jeg savner dig. Gid, du ikke havde forladt os.
Håber, englænderne dræber vores foregiverkonge. Det gør jeg.
Tror du, han kan høre os, mor?
Ja.
-Skal vi tage hjem igen? -Ja.
-Hesten gik den vej. -Op i bjergene.
Hvad med hestene?
Hvis hans ikke klarede den, kan vores heller ikke.
Han er gået denne vej.
Vi skal sætte tempoet op, gutter.
-Din livret. -En skefuld til.
-Det er min fødselsdag! -Scott.
-Har du haft en god dag? -Ja.
-Hvad har du til mig? -En gave.
Har du fodret gederne, Iver?
Så beder vi.
Tak for Scott. I dag fejrer vi hans 11. fødselsdag.
Han er en god dreng, men nogle gange lidt for vild.
Han stoler på dig. Han er en god dreng. En god søn.
Vi beder for Skotland og vores konge. Giv ham styrke.
Beskyt os i løbet af vinteren.
Giv os mad og tryghed. Amen.
Fortæl historien, mor. Begynd i kirken.
Han vil høre den voldelige del.
Godt. Nu havde Bruce afvæbnet Comyn.
Da rygtet spredtes, blev Robert Bruce bandlyst af kirken-
-og stemplet som lovløs-
-men Skotlands præster kronede ham som konge.
Hans familie blev taget fra ham. Hans kone Elizabeth.
Hans lille datter Marjorie.
Han genoptog Wallaces kamp for Skotlands frihed-
-mod den engelske hær og en gruppe klaner.
Han kæmpede i mange år, og han tabte i mange år.
Igen og igen.
Han kæmpede, til floderne blev farvet røde.
Til han blev jaget som et dyr af både englændere og skotter.
Den mand, der kommer med Robert Bruces hoved...
...skal modtage...
...50 guldmønter!
Men han samler en ny hær og kæmper igen.
-I kommer måske til at slås med ham. -Ikke mig.
Han vinder, og vi bliver alle frie.
Jeg så ham i skoven. Han så døende ud.
-Gjorde du det? -Ja. Det gjorde jeg.
Ser du fremmede mænd i skoven, skal du fortælle mig det.
-Vi er soldater. Vi skal have mad. -Og øl.
Hvis I har det.
Hvem kæmper I for? Bruce eller Comyn?
Far kæmpede for Bruce i slaget ved Strathfillian. Han var meget tapper.
-Det sagde Robert Bruce selv. -Gjorde han det?
Han fortalte os historier. Flyt dig.
Hvor er han nu? Kæmper han stadig for Bruce?
Han er død.
Vi er på Comyns side. Det burde du også være.
Dine herrer har svoret troskab til ham.
-Min far kæmpede for William Wallace. -Nå?
Skotland døde med Wallace... efter min mening.
Tak for mad. Nu går vi.
-Medmindre I ønsker, at vi bliver. -Will.
-En enke har vel brug for hjælp. -Vi går, sagde jeg.
Har du brug for hjælp?
Nu går vi, sagde jeg.
-I må hellere gå. -Skal du spille helt?
Det behøver han ikke gøre.
Jeg skal lære dig.
-Ud. -Godt!
Skotter, der angriber skotter. Til hvilket formål?
En dag bliver vi alle frie.
En dag skal vi alle dø.
-Michael blev såret. -Jeg kommer!
Jeg kommer!
Jeg er såret.
-Hvem er du? -En soldat. Jeg har brug for hjælp.
-Hvem slås du for? -Jeg er såret.
Jeg er sherif her. På hvis side er du?
Vi fulgte efter Robert Bruce. Han er nede ved floden.
De andre er døde.
Han dræbte dem, men er hårdt såret.
Jeg kan vise jer, hvor han er, så deler vi dusøren.
Fergus, giv ham din hest.
Vis mig det. Hvis du taler sandt, hjælper vi dig.
Godt.
I følger med mig.
Vis vejen.
Det er her.
Nede ved floden.
Kan I se det? Det er Bruces sværd.
Han kan ikke være nået langt.
Han er forpustet.
Hvad siger I så? Hjælper I mig?
Ja. Du slipper snart for smerten.
-Beklager, knægt. -Kom så.
Alle går efter den dusør.
Hvis det er ham, får vi den hele. 50 guldmønter.
Så er dit sværds størrelse ligegyldig, for så er du rig!
Sværdet kan være hans. Det er langt nok.
Ti stille med det her. Fortæl ingen om det.
Hverken mand eller kvinde, Finlay.
Hvis nogen får det at vide, ved jeg, at det er dig. Så dræber jeg dig.
-Ja. -Ville du dræbe vores konge?
Han er ikke min konge.
Tænk på de fædre, sønner og brødre, der er døde for hans forfængelighed.
Vi finder ham sikkert død.
Hvis ikke vil jeg gerne kæmpe mod ham.
“Frihed.” Jeg viser ham meningen med det.
Sæt dig ned!
Robert Bruce?
Kom frem!
Hører du mig? Kom frem!
Robert!
Robert Bruce. Hører du mig?
Robert! Hører du mig?
Robert Bruce, hører du mig? Vi er venner.
Vi plejer din sår og giver dig mad.
Tror du, han er i bjergene? I så fald skal vi efterlade hestene her.
Nej. Han er såret. Han går ned ad bakke.
Robert! Robert Bruce. Hører du mig?
Robert! Robert Bruce, vi er venner.
Hej, børn.
-Men Carney er ikke længere en dreng. -Brandubh.
Finlay, bind hestene fast.
Hej!
-Onkel! -Scott!
Din lille røver. Kom her, nevø.
Jeg har en fødselsdagsgave med.
-Nogen skal yde Iver modstand. -Du har ikke en chance.
-Næste år slår jeg dig. -Så skal du øve dig.
Ved du hvad? Der kom nogle soldater.
-Carney skræmte dem væk. -Hvorfor det?
Mor gav dem mad, men så blev en af dem ond.
-Blev han det? -Ja.
Carney, kom. Iver, lær mine mænd at skyde.
Smut med jer.
Brandubh.
-Hædrede du Eochaidh i søndags? -Hver dag.
Min bror var en heldig mand, til døden tog ham.
Carney.
Hej, smukke.
Carney, kom.
Der er et hak i dette sværd. Kan du se det? Her og her.
Det skal repareres.
-Hvis er det? -Det tilhører en adelsmand.
Jeg kan give gamle Sean det, men du har lært noget af ham.
Du får mere ros nu, end han gør.
Gør det over vinteren, og vis ham, hvor dygtig du er.
Du kan måske imponere hans datter.
Du skal bruge guld til håndtaget.
-Arbejdet skal være perfekt. -Godt.
Tag det, og gå.
Vil du have noget at drikke?
-Der kom altså soldater her? -Ja.
-Skabte en af dem problemer? -Nej. Vi er i sikkerhed.
Men hvor længe? Hvorfor flytter I ikke ind til byen?
-Vi trives her. -Ja, men der er farligt her.
-Jeg vil hjælpe jer. -Det gør du.
Mit hus er trygt, stort og varmt.
Men ensomt.
Når jeg synger, hører jeg ekkoer.
Da du var min svigerinde, elskede du at lytte til de sange.
De er døde. De mænd.
Jeg dræbte dem.
Du ville ikke skulle frygte fremmede, hvis du boede i byen.
Jeg vil ikke.
Dette bliver mit sidste besøg her, inden sneen smelter.
Når jeg vender tilbage, tager jeg Carney med.
-Det må du ikke. -Det er hans pligt over for klanen.
Jeg burde tage ham med nu.
Desuden... Hvor længe vil han ønske at bo her...
...når gamle Seans datter venter på ham i byen?
Følg med ham. Tag familien med. Jeg tager mig af jer.
Jeg ved, jeg er barsk, Morag...
...men du skal komme til mig.
-Carney. -Jeg vil tale med din far.
Sikket håndværk!
Et mesterværk. Jævnt, stærkt... Hør her, knægt.
Du er stadig min lærling. Du skal vende det igen og igen.
Brandubh sagde, at du ville sælge guldet.
Langt væk. I Frankrig måske.
“Bang, bang, bang,” siger hammeren.
-Guld? -Ja.
Hvor meget gav han dig?
Sig, at Briana skal hente øl.
-Lad mig gå, Briana. -Du skal kæmpe mod mig.
Godt...
Briana!
Vi ses senere.
-Jeg tror ikke på ham. -Brandubh?
Det er det fineste sværd, jeg har set.
-Man spøger ikke med Brandubh. -Hvis er det?
-Scott så en mand i skoven. -Han råber altid ulven kommer.
Det ved du. Gå i seng, inden du vækker børnene.
Jeg er ikke et barn.
Du har altid haft et voksent sind. Jeg elsker dig som en søn.
-Jeg skal gøre det rigtige. -Ja.
Brandubh er en hund.
Da min søn blev født-
-sagde du-
-at du havde set ham i en drøm.
På slagmarken.
Med Robert Bruce.
Det kan jeg huske.
Soldaterne jublede, fordi de havde vundet.
Men du sagde mere.
Du sagde mere!
Det, du så... Bliver det til virkelighed? Dør min Scott?
-Det var kun en drøm. -Et forvarsel.
Han var 11 år.
Du kan ikke hindre din dreng i at blive en mand.
Intet er sikkert. Hverken fremtiden eller nutiden.
Du skal give slip.
-Nej... -Du skal give slip.
Jeg forstår det.
En edderkops net skal spindes.
De fortabte sjæles færd skal vindes.
Kongens glæde skal knuses.
Retfærdighedens sang...
...skal synges.
På hvis side er du? Bruces eller Comyns?
Slip mig. Slip mig!
Stands.
Carney!
-Jeg ramte ham. -Godt skud!
Jeg ville også have ramt.
Flyt dens ben.
Et perfekt skud.
Carney! Iver!
Carney!
-Lever han? Hvem er det? -Kan du ikke se det?
Det er Robert Bruce. Jeg sagde det.
-Jeg tror, han er syg. -Tjek brystet.
-Han lever. -Hvad gør vi?
Lad os finde en stor gren.
Børn.
Manden derinde... Vi ved, hvem han er.
Vi er i stor fare nu.
-Onkel Brandubh ville dræbe ham. -Han er vores konge!
-Ti stille, Scott. -Vi ville blive rige.
Hans liv hviler i vores hænder. Gud sendte ham herhen.
Hvis vi hjælper ham, skal vi rejse væk, ikke?
Brandubh ville aldrig acceptere det.
Det kan jeg ikke tage mig af.
Du har ret. Han er vores konge. Vi har en forpligtelse over for ham.
Det er hans sværd. Brandubh løj for mig.
Han dræber ham og os.
Brandubh mistede sine elskede i Bruces krig. Eochaidh, venner...
Han vil altid hade ham.
Ikke et ord.
Lad os gå ind.
Børn. Jeg har brug for hjælp.
Der er noget derinde.
-Fra et sværd? -En pil måske.
Hjælp mig med at få ham om på siden.
Hent en klud til mig, Scott.
Kog noget vand.
Du behøver ikke kigge. Han bløder.
Jeg er ikke bange for blod, mor.
Vi renser det.
-Hold fast i ham, Iver! -Han sparkede til mig.
Ti stille, Scott. En klud.
-Han gjorde mig fortræd. -Det var et chok.
Nu tager vi benet.
Carney, kniven.
Godt. Hold ham nede. Iver, hold ham nede.
Er I klar?
Hold ham nede! Hold ham.
Bind den.
Hårdt.
Godt.
Iver, Carney, tilbage til arbejdet.
Scott, kom her.
Har du ondt? Hvorhenne?
Hun er en heks.
Du er ikke velkommen herinde, heks.
Du længes vel ikke stadig efter Morag?
en kærlighed, der plager en vil altid plage en
men hendes hjerte tilhører for evigt din bror
-Du bør holde din kæft. -Det vil jeg ikke.
-Må jeg give en dram, Ylfa? -Jeg ser det, jeg ser.
En mand som dig. Flot og vigtig, som du er.
Du er ikke en tidsel.
Du bliver rig efter vinteren, ikke?
Hvad laver du?
-Jeg har ikke sagt noget. -Sig, at du spøgte om Bruce.
Hvis nogen stadig tror på dig, skærer jeg halsen over på dig!
Vi har vundet. Englænderne er væk. Nu er du konge.
Vandt vi?
En edderkops net skal spindes.
Kongens glæde skal knuses.
De fortabte sjæles færd skal vindes.
Retfærdighedens sang skal synges.
Hvem er du?
En edderkops net skal spindes.
De fortabte sjæles færd skal vindes.
Kongens glæde skal knuses.
Retfærdighedens sang skal synges.
-For langt væk. -Undskyldninger.
Hvis nogen vil dræbe kongen, skal vi slås.
-Du kan ikke gå i nærkamp. -Jo!
Du er ikke stærk nok. Sker der noget, tager du bue og kogger-
-og løber hen til det træ. Iver... og klatrer op i træet der.
Så snart kampen starter, gør du, hvad du kan.
-Men jeg vil ikke kæmpe mod dem. -Det ved jeg.
Men vi skal beskytte din mor... og dig.
Hvis vi kæmper, bestemmer jeg. Jeg giver ordrer, ellers dør nogen.
Ham, Iver, mig eller dig.
Eller din mor.
Vi er en familie.
-Forstået? -Ja.
Tag din bue og forsøg igen. Vær lidt tålmodig denne gang.
-Klar? -Ja.
-Det var tættere på. -Du kan blive endnu bedre.
Bruce mod Comyn. Bruce...
“Du kommer til at tabe.” “Vi får se.”
Nu skal du dø.
Mor. Mor. Mor!
Din feber er faldet.
-Jeg genkender dig. -Nej.
-Jeg så dig. -Lad mig være.
Du var stivfrossen, da Scott fandt dig. Du skal hvile dig.
Smut med dig.
Må jeg...?
Sårene heler.
-Jeg drømte... -Var det feberen?
Frihed.
Sejr.
Intet.
Robert. Robert Bruce!
Det her er min nevø Carney.
Det her er min niece Iver.
Det der er min søn Scott.
Vær venlige at sætte jer ned.
Carney var dårlig et år, da Wallace begyndte at kæmpe.
Vores klan støttede England. Hans folk blev erklæret lovløse.
Da min bror sluttede sig til ham, bad jeg ham om at lade være.
-Han drog stolt af sted. -Carney græd.
Ja. Han græd for sin far.
Da din far tog af sted for at kæmpe for kong Robert, græd du også.
Min storebror Luag var bueskytte ligesom Iver.
-Er du bueskytte? -Det er jeg også.
Hun skyder bedre end mændene i byen.
Luag fandt aldrig ud af, at han var far.
Ivers mor døde i barselssengen.
Et par dage senere hørte vi, at Luag var faldet i Falkirk.
Så stod jeg der med to, små børn.
-Mor, fortæl om digtet. -Luag var digter.
Da Taog døde, skrev Luag en sang.
“Der er blod i søerne. Der er blod på bakkerne.”
“På klipperne og bjergtoppene ligeså.”
“Når vi kigger op til skaberen, brænder himlen.”
“Den er skarlagensrød af de hjerter, vi har elsket.”
“Mist ikke håbet.“
“Den blødende himmel forgår ikke i skyggerne, der formørker landet.”
“Solen skal stå op over de beskidte hytter.”
“En ny dag skal gry.”
Smukt.
-Skrev din far det? -Ja.
Nu taler vi om min. Fortæl om ham.
Han var en god mand og dygtig med et sværd.
Da du blev konge og kæmpede for vores frihed-
-samlede klanen en hær til dig. Eochaidh var den yngste søn.
Hans storebror Brandubh burde være taget af sted, men han var sherif.
Så Eochaidh tog af sted i stedet for ham.
Brandubh er stadig sherif.
Eochaidh kæmpede for dig i Strathfillian, men blev såret.
De amputerede hans ben. Han var halvdød, da han kom hjem.
Vores klan mistede troen og begyndte at støtte Comyn i stedet-
-men Eochaidh troede stadig på dig.
Han sagde, at på trods af oddsene...
Ligegyldig hvad ville du aldrig give op.
Han havde trodset klanen for at kæmpe for dig igen...
...men sårene blev inficeret.
Han døde der, hvor du sidder nu.
Kan du lave dem?
Om jeg kan lave dem?
Selvfølgelig. Jeg skal nok lave djævlens sværd.
Du skal også slibe mine mænds våben.
Alt skal være klar, inden sneen smelter.
Så smukt.
De begiver sig af sted, glinser i solen, synger og smiler.
De begiver sig af sted. Jeg giver dem sværd.
Og de kommer aldrig tilbage.
Tak, Briana.
-Inden sneen smelter, sagde du? -Ja.
Børn, gå ned til floden, og sæt fælder op.
Ikke nu, mor. Jeg gør rent i stalden.
Gør, som jeg siger.
-Der. -I burde ikke jage.
-Hjælp med fælderne. -Vent, Carney.
Sigt. Skyd ikke bare. Fokuser med øjnene.
-Jeg ved, hvordan man gør. -Lad kroppen følge med.
-Det var din skyld. -Iver, Scott!
Kom så hen, og hjælp mig med fælderne.
-Du burde have sigtet. -Det gjorde jeg!
Hvorfor skal vi sætte fælder op? Vi har en masse hjortekød.
Det er til Bruce. Vi burde have efterladt ham.
Man kan ikke bare lade folk dø.
Far døde på grund af ham. Det gjorde din også.
Og din. Hvorfor fortæller vi ikke Brandubh om ham?
-Vi har lovet det. -Tænk, hvis han samler en hær.
Tænk, hvis vores herrer støtter ham. Så skal du kæmpe. Og hvad så?
Sæt nu bare fælderne op.
Amen.
-Hvornår skal du kæmpe igen? -Scott.
-Jeg vil vide det. Har du en plan? -Jeg har ikke en hær her.
-De er din hær. -Hvad med dig?
Jeg kan dræbe dig, mens du sover, og få dusøren.
-Min herre... -Har du dræbt før, knægt?
-Ja. -Hvad?
Høns, egern, fjerkræ, grise...
Har du dræbt et menneske?
Du er en god dreng. Du er stærk og energisk.
-Hvad er en god soldat? -En, der dræber mange mænd.
En god soldat skal først og fremmest være en god bror.
En god ven og en god søn.
-Jeg er en god søn. Ikke, mor? -Jo, Scott.
Når du kommer i Carneys alder, kan du kæmpe. Indtil da skal du øve dig i-
-at være en god dreng og mand. Det er en god soldat.
Man skal kæmpe for en god sag.
Hvad er det?
Når du er gammel nok til at kende svaret, er du klar.
Frem til da kan du tage denne kniv og skrælle nogle kartofler for din mor.
-Læg kniven fra dig. -Du er ikke min far!
Han bestemmer ikke over mig i mit eget hus.
-Slip! -Scott!
Jeg beklager, at din far ikke er her, og at han døde i min krig.
Jeg beklager, at han ikke kan se dig blive en ung mand-
-som han ville have været så stolt af-
-men hvis det er hævn, du er ude efter... Et liv for et liv.
Så kan du tage mit.
Jeg beklager.
Scott! Kom, og træn.
-Vi begynder med stillingen. -Rart at se dig på benene.
Havde hæren bestået af kvinder som dig, havde vi vundet slaget.
-Du har opfostret gode børn. -Jeg gør mit bedste.
Lad mig kigge på dit sår.
Godt...
Hvordan fik du sårene?
Tre soldater angreb mig. De ville have dusøren.
-Var du alene? -Ja.
Jeg troede, kongen var omgivet.
-Jeg sendte dem væk. -Hvorfor?
Det angår ikke mig.
Jeg var overbevist om, at Gud havde valgt mig som konge.
Så tabte vi.
Gud havde ikke valgt mig. Det havde jeg.
Alt, hvad jeg gjorde for at ære ham, og alt, hvad jeg har gjort...
...vanhelligede ham i stedet.
Jeg havde en drøm. Jeg var konge, og vi var frie.
-Jeg troede, det var rigtigt. -Det var måske et forvarsel.
Din søn Scott var med i min drøm.
Åbn kappen.
Jeg forlader jer snart. At helbrede mig er forræderi i dette område.
Det var mit valg. Vi skal forsvare dig efter bedste evne.
Du er kongen, og jeg er din tjener-
-men indtil du er rask, er jeg din plejer.
Du er min patient og gør, som jeg siger.
Godt.
Må vi besøge dig, når du er tilbage på dit slot?
Jeg vender ikke tilbage til slottet.
Er det rart at bo på et slot? Er det anderledes?
Jeg mener ikke, at nogen ejer noget.
Verden fandtes her i lang tid, før vi kom til.
Den kommer også til at findes, når vi er væk. Den kan ikke tilhøre nogen.
-Vi tilhører måske den. -Måske.
Jeg ville gerne bo på et slot, men ikke sige, at det var mit.
Kong Robert? Er det her dit sværd?
-Hvor fandt du det? -Min onkel bad mig reparere det.
-Jeg giver det tilbage. -Er du smed?
-Jeg går i lære. -Godt stykke arbejde.
Behold det. Du må hellere give din onkel det.
Det tilhører dig. Du er kongen.
Det bør hellere være venner med din onkel end sætte livet på spil.
Du satte livet på spil for Skotland. For os.
Jeg gør det samme for dig.
Du er en modig fyr.
Er alt vel?
Du er bekymret for Scott.
Jeg tager ikke din søn. Der kommer ikke flere krige.
-Jeg skal ikke kæmpe mere. -Det skal du.
Hvis jeg bare kunne, Morag...
Så ville jeg forsvinde her med dig og børnene.
Bare forsvinde. Blive bonde med møg mellem tæerne.
Nej.
Jo.
Nej. 10.000 koner og 10.000 mødre...
...skal vide, at deres mænd ikke døde forgæves.
Behold dine børn.
Pas på.
Hvad er der her?
-Hvad er det? -Åbn den.
Er det her kronen?
Jeg kroner dig hermed som skovens og dalenes dronning.
-Dronning Ballywiggle. -Nu er du død!
Adl mig, konge.
Flot.
Så er det Scotts tur.
-Det var hans skyld. -Sig til, inden du går ud.
-Er du klar? -Ja.
Rolig.
Jeg kan se din vrede. Jeg kan dræbe dig med det her.
Hvad sagde jeg til dig?
Spred benene.
Albuen. Mere.
-Mor, se. Jeg ramte! -Flot, Scott.
Jeg har fundet Bruce. Han er på din brors gård.
-Er det skarpt nok? -Ja.
Er den, vi søger, i live, kløver jeg hans hoved.
Det gør du sikkert. Alle drenge vil dræbe sine fjender.
Hvem er manden?
Spørg din kæreste. Hans familie hjalp ham.
-Af sted med dig. -Sig intet til Brandubh.
Af sted, sagde jeg!
Sikken tåbe. Verdens skarpeste sværd spildt på dalens ringeste hjerne.
Far. Sværdet, som Carney gav dig... Det store.
-Er han i fare? -Gå i seng, mit barn.
Med et hus, en skive brød og lidt øl glider dagene hurtigt forbi.
Dette er, hvad en mands hænder skal gøre.
Vi tænker på klingen, ikke på blodet.
Nej. Nej...
Briana. Briana!
Briana!
Er det sandt? Har I hjulpet ham?
Sæt dig ned.
Brandubh og hans mænd er på vej. Far lavede våben til dem.
-Hvornår kommer de? -I morgen tidlig.
Carney, flygter du, følger jeg med dig.
Dine hænder er iskolde. Hent noget suppe.
Der er de.
Mor! De kommer.
Skynd jer. Ind i huset.
I har forandret mig.
I har forandret den konge, jeg bliver i vores land.
Hvis vi skal kæmpe, er der nogle, der ikke overlever-
-men sådan er det i krig.
I skal vide følgende...
I jeres øjne kan jeg se, hvad Skotland kan blive.
I har mærket hendes frygt og vrede.
I har hørt hendes sjæl brøle. I har tørret hendes øjne-
-og rørt hendes døds kolde, grusomme hud.
Det Skotland, vi kender, sidder fast i et jerngreb-
-men nu skal vi befri hende!
-Er det ikke værd at kæmpe for? -Jo.
Jo.
Jo!
Onkel Brandubh, se, hvad jeg kan. Jeg har øvet mig med buen.
Du må fortsætte med at øve dig.
Du har klaret vinteren flot.
Børnene dræbte en buk. Vi har haft mad nok.
-Det er rart at se dig. -Er det det?
Carney, hvad har du der?
Det ser nyt ud.
Strålende håndværk. Jeg gjorde ret i give dig det.
Balancen er helt rigtig. Tungt, men stærkt.
Ejeren bliver glad for at få det tilbage.
Her har du din betaling.
Det er en fin gård.
Jeg så aldrig Eochaidh som bonde, da vi var børn-
-men han var lykkelig her sammen med dig.
Synd, at han er væk, når han havde så fin en gård.
Jeg sagde, at jeg ville tage Carney med til byen. Han er nået den alder.
-Følg med. -Jeg har overvejet det.
-Det var en kold vinter. -Ja. Det var det.
Jeg har arbejde at udføre her, inden vi tager af sted. En-to måneder.
-Så kommer jeg ind til dig. -Og bliver min kone?
Ja.
-Og deler min seng? -Jeg har været gift...
-Jeg ved, hvad koner gør. -Det tror jeg gerne.
Lad os gå indenfor.
Lad mig blive færdig her først. Så kan du få mig.
-Tag med mig indenfor. Nu. -Tålmodighed.
-Har du ikke set nogen her? -Kun børnene.
Ingen mand?
Du har altså ikke plejet en mand i min brors hus hele vinteren?
Giv mig ham, så tager jeg dig som hustru, men beskytter du ham-
-har jeg intet valg... så dræber jeg Carney, Iver, Scott...
Og dig til sidst.
-Morag, du bliver ormeføde. -Han er vores konge!
Mester!
Led alle vegne, indtil vi finder ham.
Hvor er han? Vis mig, hvor han er!
Jeg er her.
Jeg er Robert Bruce.
Jeres konge.
Denne familie bliver beskyttet af mig.
Læg jeres sværd fra jer.
Er det din konge?
Hvad består en konge af? Af kød og blod.
Tag hjem, eller slut jer til os, så kommer I ikke til skade.
Kommer jeg ikke til skade?
-Mig. -Han er vores konge!
Robert!
Carney!
Briana!
Iver!
Iver! Iver!
Lad mig være!
Bliv der.
Dø!
Hvad hedder du? Hvor kommer du fra?
Støtter I England eller Bruce?
Hvem er du, der rider gennem min skov?
Robert?
Er det Robert?
Kom. Denne familie reddede mit liv.
De holdt mig i live gennem vinteren.
Kom. Kom, venner.
De er min familie nu.
Ikke gennem blod, men gennem den ånd, der forener os alle.
Jeg er Angus fra klanen MacDonald.
I har tjent kongen og Skotland. I er velkomne på vores ejendom.
Jeg lover, at vores klan skal passe på jer. I får et godt hjem her.
James. James Douglas!
Se, hvad jeg fandt i skoven!
Hvad har du fundet, Angus?
Jeg har ledt alle vegne efter dig.
Rart at se dig, James.
De skulle tage hjem... men det gjorde de ikke.
Du bad dem om at lægge sværdene, men de holdt dem skarpe.
Hele landet har ventet på dig.
Sig, at du vil lede os... Sig, at vi skal kæmpe igen.
Gennem hele denne vinter har I, jeg og hele Skotland ventet.
Vi har håbet og troet på, at vores kamp for frihed skulle begynde igen.
Dette er dagen, vi har ventet på. Vores konge lever!
Send ryttere ud i alle retninger.
Fortæl folk, at det er tid til at rejse sig igen... at kæmpe igen!
Fortæl dem, at det er tid til at blive frie!
Bruce. Bruce!
Bruce. Bruce. Bruce!
Det var historien, Scott.
Din historie.
Du befriede os med dit blod ved Bannockburn.
Jeg ser dig alle vegne!
I morgendisen.
I alle de små dyr.
I den brusende flod.
I aftenlatteren.
I mine drømme.
MED FLERE TUSIND FAMILIERS OFRE FORENDE BRUCE LANDET.
HAN SEJREDE VED BANNOCKBURN OG FORDREV ENGLÆNDERNE.
ENGLAND ERKENDTE SKOTLANDS SELVSTÆNDIGHED-
-OG ROBERT SOM KONGE.
UNDER HANS STYRE BLOMSTREDE LANDET.
KONG BRUCE BOEDE ALDRIG PÅ ET SLOT.
HAN BOEDE MED SOLDATERNE OG SINE KAMPFÆLLERS FAMILIER.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Martin Speich BTI Studios